Kvantitatívne uvoľňovanie – zmena paradigma menovej politiky? : - Titze, Miroslav (2018)
Po vypuknutí finančnej krízy a dosiahnutí hraníc základných úrokových sadzieb sa kvantitatívne uvoľňovanie stalo ďalším netradičným nástrojom menovej politiky. Podkladové finančné podmienky a dosiahnutie hraníc základných úrokových sadzieb vytvorili tlak na udržateľnosť neo-keynesiánskeho rámca menovej politiky. Hlavnou hypotézou práce je odpovedať na otázku, či kvantitatívne uvoľňovanie predstavuje zmenu paradigma tradičnej menovej politiky. Hlavnou metódou skúmania je súvahový prístup, ktorý umožňuje hodnotiť kvantitatívne uvoľňovanie komplexne zo strany aktív i pasív súvahy centrálnej banky. Na základe účtovno-bilančnej analýzy práca dospela k záveru, že kvantitatívne uvoľňovanie má priamy dopad na ponuku rezerv (strana pasív centrálnej banky) a množstvo štátnych dlhopisov v súvahách finančných inštitúcií (strana aktív centrálnej banky). Kvantitatívne uvoľňovanie nepredstavuje monetizáciu štátneho dlhu, avšak vzťah môže byť veľmi tesný. Úročenie dobrovoľných rezerv umožňuje včleniť súvahovú politiku do neo-keynesiánskeho rámca menovej politiky a tradičnej reakčnej funkcie, nakoľko konečný cieľ centrálnych bánk sa nezmenil. Teoretická časť dospela k záveru, že teória preferencie likvidity a teória preferovaného umiestnenia ospravedlňujú nákupy štátnych dlhopisov za menovo-politickými účelmi, hlavne v čase krízy likvidity, poškodenia úrokového transmisného mechanizmu ako aj dosiahnutia hranice základných úrokových sadzieb. Kvantitatívne uvoľňovanie doplnilo neo-keynesiánsky rámec o portfóliový kanál menovej politiky. Nakoľko kvantitatívne uvoľňovanie nemá priamy dopad na agregátne výdaje, možnosť dosiahnutia inflačného cieľa prostredníctvom politiky je limitovaná, podobne ako tradičná menová politika. Praktická časť skúma prístup štyroch hlavných centrálnych bánk ku kvantitatívnemu uvoľň