Kvantitatívne uvoľňovanie – zmena paradigma menovej politiky? - Titze, Miroslav; Jílek, Josef, 1957-; Zeman, Karel; Vysoká škola ekonomická v Praze. Národohospodářská fakulta (2018)
Po vypuknutí finančnej krízy a dosiahnutí hraníc základných úrokových sadzieb sa kvantitatívne uvoľňovanie stalo ďalším netradičným nástrojom menovej politiky. Podkladové finančné podmienky a dosiahnutie hraníc základných úrokových sadzieb vytvorili tlak na udržateľnosť neo-keynesiánskeho rámca menovej politiky. Hlavnou hypotézou práce je odpovedať na otázku, či kvantitatívne uvoľňovanie predstavuje zmenu paradigma tradičnej menovej politiky. Hlavnou metódou skúmania je súvahový prístup, ktorý umožňuje hodnotiť kvantitatívne uvoľňovanie komplexne zo strany aktív i pasív súvahy centrálnej banky. Na základe účtovno-bilančnej analýzy práca dospela k záveru, že kvantitatívne uvoľňovanie má priamy dopad na ponuku rezerv (strana pasív centrálnej banky) a množstvo štátnych dlhopisov v súvahách finančných inštitúcií (strana aktív centrálnej banky). Kvantitatívne uvoľňovanie nepredstavuje monetizáciu štátneho dlhu, avšak vzťah môže byť veľmi tesný. Úročenie dobrovoľných rezerv umožňuje včleniť súvahovú politiku do neo-keynesiánskeho rámca menovej politiky a tradičnej reakčnej funkcie, nakoľko konečný cieľ centrálnych bánk sa nezmenil. Teoretická časť dospela k záveru, že teória preferencie likvidity a teória preferovaného umiestnenia ospravedlňujú nákupy štátnych dlhopisov za menovo-politickými účelmi, hlavne v čase krízy likvidity, poškodenia úrokového transmisného mechanizmu ako aj dosiahnutia hranice základných úrokových sadzieb. Kvantitatívne uvoľňovanie doplnilo neo-keynesiánsky rámec o portfóliový kanál menovej politiky. Nakoľko kvantitatívne uvoľňovanie nemá priamy dopad na agregátne výdaje, možnosť dosiahnutia inflačného cieľa prostredníctvom politiky je limitovaná, podobne ako tradičná menová politika. Praktická časť skúma prístup štyroch hlavných centrálnych bánk ku kvantitatívnemu uvoľň
ECB pristúpila k menovo-politickým nákupom štátnych dlhopisov neskoro, a tak nevyužila vhodné podmienky pre aplikáciu kvantitatívneho uvoľňovania. Včlenenie kvantitatívneho uvoľňovania do neo-keynesiánskeho rámca potvrdilo nastavenie technických aspektov. Kvantitatívne uvoľňovanie malo u všetkých centrálnych bánk dopad na uvoľnenie úrokového kanálu transmisného mechanizmu. Portfóliový kanál nad úroveň dlhodobých štátnych dlhopisov a kvalitných podnikových dlhopisov nebol dostatočne preukázaný. Dopad kvantitatívneho uvoľňovania na reálnu ekonomiku je zložité vyhodnotiť, nakoľko nemá priame dopady na reálne veličiny. Celkovo práca došla k záveru, že kvantitatívne uvoľňovanie neviedlo k zmene paradigma menovej politiky, i keď podkladové ekonomické podmienky vytvorili tlak na jeho dlhodobú udržateľnosť v prípade ďalšej finančnej krízy.
Vedoucí práce: Josef Jílek
Disertační práce (Ph.D.)—Vysoká škola ekonomická v Praze. Národohospodářská fakulta, 2018
Obsahuje bibliografii
Textový (vysokoškolská kvalifikační práce)
Rok obhajoby 2018
Způsob přístupu: Internet
Keywords: hospodářská politika [obor disert. práce]; disertace; dissertations