Inflace a měnová politika : lekce z poslední inflační epizody - Morda, Pavel (2024)
Cílem práce je zhodnotit vývoj inflace na pozadí globálních faktorů a efektivnost měnové politiky v posledních desetiletích. Od konce osmdesátých let dvacátého století začalo ve světové ekonomice docházet k významnému snížení inflace. Na tento vývoj mělo pozitivní vliv, kromě všeobecně uznávaného příspěvku přechodu k měnově-politickému režimu cílování inflace, několik faktorů. Prvním z nich byla globalizace a digitalizace světové ekonomiky, která zapříčinila zvýšení konkurence a produktivity práce v kombinaci se snížením regulace, celních bariér a administrativní zátěže. Pozitivně na vývoj inflace působil také trh práce. Díky příznivé demografické situaci v kombinaci s globalizací bylo na světovém trhu práce dostatečné množství pracovní síly v produktivním věku, které udržovalo mzdy a náklady firem relativně nízké. Zároveň bylo po dlouhém období dosaženo také geopolitické stability. Zmíněné faktory však v současnosti vyprchávají a pro budoucí vývoj inflace mohou představovat riziko. Z hlediska efektivnosti měnové politiky práce shledává tři hlavní nedostatky. Změna měnově-politického rámce způsobila vyloučení peněz z měnově-politického rozhodování. Peníze v krátkém ani dlouhém období však nejsou neutrální a zejména v době vysoké inflace poskytují důležité informace o dění v ekonomice. Druhým nedostatkem je nedostatečná role fiskální politiky v měnově-politickém rámci. Práce dokazuje, že fiskální deficity jsou za značnou část nárůstu inflace přímo odpovědné. Třetím nedostatkem je role inflačních očekávání, která současný měnově-politický rámec považuje za racionální. Práce na datech z české ekonomiky prostřednictvím Grangerovy kauzality dokazuje, že inflační očekávání, přinejmenším v tuzemské ekonomice, jsou adaptivní a silně ovlivněna současnou mírou inflac