Svoboda novinářů v evropském lidskoprávním prostoru : případ Turecka - Jeřábková, Klára (2024)
Svobodná a nezávislá média a volný přístup veřejnosti k informacím jsou naprosto zásadní pro správné fungování demokracie. V Evropě právo na svobodu projevu zaručuje Evropská úmluva o ochraně lidských práv, která je zavazující pro všechny členské státy Rady Evropy (RE). Novináři v Evropě i ve světě se i přesto potýkají s problémy, jež jim brání ve svobodném výkonu své profese. Patří mezi ně násilí a slovní napadání, věznění a trestní stíhání, vraždění novinářů, žaloby proti novinářům a v neposlední řadě cenzura a autocenzura. V rámci Evropy se k problematickým státům v tomto ohledu jednoznačně řadí Turecko, kde historicky nikdy nebyly ideální podmínky pro žurnalistiku, ale situace se rapidně zhoršila v průběhu vlády Strany spravedlnosti a rozvoje a prezidenta Erdogana. Cílem práce bylo zhodnotit, jakým způsobem Rada Evropy reaguje na špatnou lidskoprávní situaci ohledně svobody médií v Turecku. Vybrala jsem pro tento účel dvě zásadní události v období od roku 2014, které přispěly ke zhoršení svobody tisku v zemi. První událostí jsou parlamentní volby v červnu 2015, kde slavila nevídaný úspěch pro-kurdská opoziční strana HDP, což vyvolalo rozsáhlé vládní restrikce v různých sektorech společnosti, včetně médií. Druhou událostí je potom pokus o státní převrat z července 2016. Vláda ho využila k vyhlášení výjimečného stavu a následně rozsáhlému zavírání médií, jež byla spojována s údajnými organizátory puče, a k zatýkání novinářů. Ukázalo se, že orgány RE jsou relativně aktivní v monitorování lidskoprávní situace ve členských zemích, jakož i ve vydávání doporučení a výzev ke zlepšení lidských práv. Tato skutečnost byla zřejmá především na reakcích RE na omezování svobody novinářů v Turecku během výjimečného stavu mezi lety 2016–2018. Navzdory opakovaným výz