Slovenská migrační politika od roku 2015 - Kocábek, Pavel (2025)
Práce se věnuje zmapování slovenské migrační politiky od roku 2015. Vychází při tom z předpokladu vnitropolitického přístupu v rámci teorií migračních politik o centrálním postavení politických stran. S ohledem na časový rámec se práce věnuje celkem třem volebním obdobím: 2016–2020, 2020–2023 a 2023–2027. Samotná analýza se zaměřuje jak na normativní (stranické a vládní dokumenty), reálné (legislativa) i percepční (veřejné mínění) typy dat. V případě dokumentů byla použita metoda rámcové analýzy, zatímco analýza přijaté legislativy byla provedena pomocí kvalitativní obsahové analýzy. Veřejné mínění bylo analyzováno na základě syntézy již publikovaných šetření bez vlastního sběru primárních dat. Jednotlivá období jsou u každého typu dat systematicky srovnána a v závěru syntetizována s cílem zmapovat slovenskou migrační politiku. Prvnímu volebnímu období dominoval sekuritizační diskurz společně s nacionalismem, ale i prvky xenofobie a nativismu. Vlády v druhém volebním období přistupovaly k migraci jako k bezpečnostnímu riziku, ale spíše pragmaticky a technicky v podobě kontroly hranic spolu se zapojením humanitárního diskurzu. Ve volebním období 2023–2027 sice oproti vládě SMERU–SD po volbách 2016 ustoupila xenofobní rétorika, která však byla nahrazena zahrnutím migrace nejen do kontextu bezpečnostních, ale i obranných složek a zároveň, na úkor ideologického vymezování vůči migrantům, vyšší mírou euroskepticismu. Vlády SMERU–SD navíc oproti vládě OĽaNO vykazují také přítomnost restriktivních legislativních opaření. Co se týče veřejného mínění, na Slovensku převládal negativní postoj k migraci již před migrační krizí. Po jejím vypuknutí se však názor veřejnosti ještě zradikalizoval a s tím vzrostl i mobilizační potenciál, čehož vládní strany SMER–