Appeasement a jeho význam pro současné mezinárodní vztahy - Rusaňuková, Anna (2025)
Politika appeasementu je v důsledku historického selhání ve 30. letech 20. století vnímána jako kontroverzní strategie v mezinárodních vztazích. Tato bakalářská práce si klade za cíl vytvořit vlastní konceptualizaci appeasementu a aplikovat ji na dva současné ozbrojené konflikty – izraelsko-palestinský konflikt a konflikt o Náhorní Karabach. Analýza probíhá ve dvou krocích: nejprve je pomocí čtyř analytických otázek určován agresor v každém konfliktu, následně jsou tito agresoři hodnoceni na základě čtyř klíčových atributů – typu lídra, typu protivníka, motivace a rozsahu požadavků. Pomocí kvalitativní komparativní analýzy jsou identifikovány rozdíly mezi případy a určeny faktory, které nejvíce ovlivňují vhodnost použití appeasementu. Výsledky ukazují, že analyzovaní agresoři vykazují odlišné charakteristiky – Hamás byl identifikován jako rebelský aktér s vysokou mírou eskalačního chování a nízkou strategickou racionalitou, zatímco Ázerbájdžán reprezentuje autoritářského státního lídra, který koncentruje moc do vlastních rukou. Pokud jde o to, jaké atributy jsou pro rozhodování o vhodnosti užití appeasementu zásadní, komparace ukázala, že největší vliv má typ protivníka a rozsah jeho požadavků. Práce ukazuje, že appeasement nelze chápat jako univerzálně použitelný nebo zavrženíhodný nástroj – jeho efektivita závisí na konkrétním kontextu konfliktu, struktuře vztahů mezi aktéry a charakteru samotných protivníků.